szereplők:
zene:
fényképezte:
írta:
rendezte:
Arra egyenesen, és aztán balra!
Tegyük le!
Akarja esetleg...
Ez ki?
Tessék?
Ez nem az apám.
Basszus, elcseréltük a hullát!
Elnézést, uram! Visszamegyünk, és hozzuk a jót.
Jézusom!
HALÁLOS TEMETÉS
Rossz koporsót hoztak.
Ugye viccelsz?
Hihetetlen!
Még jó, hogy megnéztem. Majdnem egy vadidegent temettünk.
- Milyen gagyi vállalkozást visznek ezek? - Egek!
E nélkül is van aggódnivalónk. Anya kiborult,
Robert se lesz nagy segítség, már ha ideér,
és rémes a búcsúbeszédem.
- Biztos, hogy nem rémes. - De az!
Azon morfondíroznak majd, hogy miért nem Robert búcsúztatja.
Épp olyan remek író vagy, mint a bátyád, ha nem jobb.
Csak te titokban tartod a regényed.
Nem lesz semmi baj.
Amint lezajlott a temetés, csak a költözésünkre koncentrálunk,
és végre önálló életet kezdünk.
Ugye felhívtad őket? Daniel?
- Lefoglalóztad a lakást? - Ígérem, elintézem.
Anyám, de rühellem a temetéseket! Te nem? Olyan hervasztóak!
Ez a haláltéma meg minden.
Értesz engem? Szerinted is így van?
Ja, nagyon ott vannak a szeren.
Bocs, de hogy mondhatsz ilyet?
Egyáltalán minek jössz el? Nem is ismered Danielt!
- De. Összefutottunk párszor. - De nem a haverod, igaz?
Ha bagózol, légy szíves, füstölj kifelé!
Szeretném nem elkapni a rákodat.
- Van elég gondom, amin parázhatok. - Például?
Az az elszíneződés a csuklómon, amiről mindig regélek.
Nézd meg! Tök gáz! Nekem annyi.
Minek jössz egyáltalán?
Martha miatt, ugye?
Justin!
- Jól vagy? - Egész jól, kösz, Martha!
- Kicsit idegesen. - Félsz az apámtól?
Még soha senki nem gyűlölt ennyire nyíltan.
Ő mindenkit gyűlöl. Ne vedd a szívedre!
- Viselkedj lazán vele! - De a csalánfrászt hozza rám.
Most a sógora halála foglalja le, nem te.
Ha elmondom neki, hogy összeházasodunk, biztos...
- megtanul majd elfogadni. - Biztos ez? - Persze!
Victor nem az az elfogadó típus.
Temetésre megyünk, te balfasz! Nincs benned tisztelet?
Anyád!
Jól van. Nyugodj meg! Semmi baj. Lélegezz mélyeket!
Az orrodon keresztül, hallod? Jó mélyeket! Jobban vagy?
- Igen. - Szemét állat!
Lemegyek. Remélem, most a jó koporsót hozták.
- Megyek én is. - Hagyd! Elintézem én.
Én a székeket ellenőrzöm.
Hogy Alfie bácsinak legyen helye.
A francba! A francba!
Halló?
Üdv, haver! Jól vagy? Daniel az.
Igen. Naná hogy emlékszem Alfie bácsira! Igen.
Ugyan már! Persze, gond egy szál se!
Nem, dehogyis haragszom! Rendben.
Ne izgulj! Semmi gond, esküszöm!
Akkor látjuk egymást.
Megszívtam!
Szóval, ez az ön apja, uram?
Igen, ő az.
Szervusz, anya! Jól vagy?
Nem tudom, mi lesz velem nélküle.
- Mi értelme az életemnek? - Ne butáskodj!
Vannak barátaid. Családod. Én meg Jane. És Robert.
- Mi hír Robertről? - Tízre vártuk, de biztos, hogy befut.
Ha bármit tehetek érted...
Vedd le a kezed onnan, foltot hagy!
Nem, még ma este leszállítom.
Délután nem jó, temetésre megyek.
A bácsikám halt meg. Ja, tragikus!
Ez frankón standard cucc, spanom!
Tutira elég fél dózist bevenned.
Hidd el, letépi a tetves burádat!
Le kell tennem, itt a tesóm. A temetés után beadom.
Okés, akkor majd megyek. Csákó!
Jól van, mindjárt!
- Sziasztok! - Még nem vagy kész? Elkésünk!
Csak gatyát veszek, és mehetünk. Hát ti?
Simon kiakadt. Egy pöcsfej majdnem lenyomott bennünket.
Tényleg? A köcsög! Üljetek le, máris kész vagyok!
Mi ez a sok tabletta mindenütt?
Troy gyógyszerésznek tanul. Jól vagy?
Egy kicsit remegősen, nem vészes, csak...
csak éppen hogy!
Nesze, vegyél be egyet ebből! Megnyugszol tőle.
- Biztos? - Persze. Ez csak Valium.
Azelőtt én is folyton szedtem. Jobban leszel tőle, hidd el!
Gyerünk, tátsd ki a szád!
Mehetünk!
Hahó!
- Hahó? - Robert?
Robert!
- Jaj, drágám! - Szervusz, anya!
- Hogy vagy, szívem? - Jól.
- Szia! Te hogy vagy? - Jól, kösz. Megvagyok.
- Szia, Robert! - Szia!
- Hogy s mint? - Jól. Milyen volt az utad?
Pompás. Izgultam a turbulencia miatt!
Ez a szívás az első osztállyal. Mindegy, mennyit fizetsz,
ha a gép lezuhan, úgyis mindenki elpatkol.
Elnézést!
Nem, nem, én... Ne aggódj!
Én barom!
- Az ő! - Cseszd meg, Howard! Nem mondtad, hogy tolószékben ül!
Alfie bácsi! Jó napot! Mi visszük el a temetésre!
Hol a picsában voltál? Elkéstél!
Elég nyomasztó ez, nem?
- Egy temetés nem kabaré. - Tudom, de akkor is.
Úgy érzem, mintha a szívem...
- kitépték volna. - Te így éled meg a gyászt.
A közeli kapcsolatokat ezért kerülöm. Sok bennük az érzelem.
Örülök, hogy itt leszel anyával.
Hát igen. De nem sokáig. Jane-nel elköltözünk.
- És mi lesz anyával? - Arra gondoltam, talán szeretne...
...hozzád költözni New Yorkba egy időre.
Ne hülyéskedj! Ez kizárt! Talán vele bulizzak?
De mi már döntöttünk. Lefoglalózunk egy lakást.
- Kell is a pénz. - Mi? - Hát a temetésre.
- Megegyeztünk, hogy felezünk. - Tényleg? - Igen.
- Ja, igen. - Úgyhogy...
Most nincs nálam ennyi pénz, de pár hónapon belül megadom.
- Nekem most kell. - Hiába. Le vagyok égve.
Hogyhogy le vagy égve?
Sikeres író vagy! Szuper tetőtéri lakásod van New Yorkban.
Van fogalmad róla, mibe kerül ez?
A repülőjegy is egy vagyon volt!
Méregdrága az első osztályon utazni!
Mocsok gyalázat!
- Szegény, öreg Eddie bácsi! - Igen.
Te találkoztál vele, Simon?
Simon!
- Járt itt egy kutya az imént? - Mi?
Tuti, hogy volt itt egy kutya.
Mi a fenéről beszélsz?
Képtelenség parkolni!
- Ez röhej! - Ott nem jó?
Az a fazon épp kiáll.
- Állj be oda! - Jó.
Mit művelsz?
Leszálltál a velődről?
Elnézést! Kérem! Bocs, elnézést! Á, szia, Martha!
- Amúgy én akartam oda állni. - Te rokon vagy, Howard?
- Nem, nem vagyok, de... - Szia, Martha!
Ki ez?
- Mi a helyzet? - Alig nézett rám!
- Megérkeztünk? - Jaj, ne! Alfie bácsi is itt van!
Agyam eldobom, hogy nem jutott eszembe Alfie bácsira hivatkozni!
- Jól van! Vegyél vissza! - Mi van már?
Szinte pillantásra se méltatott.
Itt olyan zöld minden, ugye? Olyan nagyon...
- ...zöld! - Simon!
- Mi a frász ütött beléd? - Ezt hogy érted?
Mit hadoválsz itt szellemkutyákról meg zöld dolgokról?
- Mi bajod? - Fogalmam sincs.
Martha!
- Simon alapjáraton ilyen? - Dehogyis!
Valami nem stimmel.
Sziasztok!
- Biztos, hogy a Valium lesz az oka. - Valium? - Igen.
Nálad adtam neki egy szemet. Nyilván nincs hozzászokva.
Igen.
- Nem jönnél még közelebb? - Rossz felé mész.
Állj meg, Howard! Beszélnem kell vele! Beszélnem kell Marthával!
- Mi lesz Alfie-val? Egyedül nem bírom. - Elkésünk!
Megtennéd, hogy ezt abbahagyod?
Köszönjük, hogy eljöttek! Szívet melengető érzés.
Fura újra itthon. Kakukktojásnak érzem magam.
Ha máshol élsz, elveszted a fonalat.
Amúgy kik ezek az emberek? Egyet sem ismerek meg közülük.
- Ki az ördög az a seggdugó? - Talán apa egyik munkahelyi barátja.
Tehát én álljam a temetést?
Nem tudok honnan pénzt leakasztani.
A kurva istenit neki!
- Hogy állnak a dolgok, Daniel? - Köszönöm, jól, tisztelendő úr.
- Várjuk, hogy mindenki befusson, aztán kezdhetjük. - Köszönöm!
- Találkozott már a bátyámmal? - Az író, nemde? Nagyon örvendek.
- Olvastam néhány regényét. - Igazán?
- Bizonyára büszke a fivérére. - Nagyon.
- Ön mondja majd a búcsúbeszédet? - Nem. Daniel.
Remek! Megnézem, hogy minden itt van-e, amire szükségem lesz.
Jobb lesz, ha te tartod a beszédet. Mindenki erre számít,
- én úgyis csak belezavarodnék. - Nem lesz semmi baj.
- Ezeket mind bevihetik. - Hogy van a kishúgom?
Nagyon szomorú. Csodás férj volt, igaz?
- Olyan figyelmes, kedves. - Kérsz egy csésze teát, Sandra?
A tea sok mindenre jó, Jane, de a halottakat nem támasztja fel.
Az apám kivételes ember volt. Az apám... kivételes ember volt.
- Telefonáltál a foglaló miatt? - Még nem.
- Ha megadod a számot, elintézem. - Feltűnés nélkül nézd meg a pasit!
- Az asztalnál. Te ismered? Azt, aki úgy bámul. - Nem figyelsz rám?
- Le kell tenni az előleget, míg késő nem lesz! - Tudom. - Érted?
Jól van.
- Gyerünk, igyekezz! - Igyekszem.
Még összetöröd!
Siess, elkésünk!
Jaj, atyám!
Az apám kivételes ember volt.
- Nahát, ez a Katie hogy megnőtt, nem? - Mi? - Katie.
Még kislány volt, amikor elmentem,
- most meg egy bombázó. Megyek, elbeszélgetek vele. - Tedd azt!
Az apám kivételes ember volt.
- Jó napot! - Üdvözlöm!
Megrendített az apja halálhíre.
- Mindig emlegette magát, hogy milyen jó fiú. - Köszönöm.
Rólam tett említést itthon? Peter.
- Peter. Nem hinném. Jóban voltak az apámmal? - Igen.
Értem. Örülök, hogy megismertem, és köszönjük, hogy eljött.
- Gyerünk, húzz bele! - Jézusom!
- Told ezt a redvás kriplikocsit! - Tolom!
Az apám kivételes ember volt.
Jó lenne mindenkit behívni, Daniel, és kezdjük el a szertartást!
- Arról volt szó, hogy háromra végzek. - Megvárhatnánk Alfie bácsit?
- Nem kéne nélküle elkezdeni. - Hogyne!
Nézd! Hát nem gyönyörű?
- Martha, szabad egy szóra? Elnézést! - Mi az? Mit akarsz?
Mondanom kell valamit, és előre szólok, hogy nem fogod díjazni.
Köszönjük, hogy eljött! Szervusz, Victor bácsi!
- Szervusz, Robert! - Victor bácsi! Hogy s mint?
- Hát, szomorú nap ez. - Igen.
- Mi újság New Yorkban? - Ragyogó az élet!
- Milyen hülyeség ez, hogy nem te mondod a beszédet? - Majd Daniel.
Fenemód kár! Biztos, hogy Daniel is kitesz magáért,
de mégiscsak te vagy az író a családban.
Megbocsátotok egy percre?
Na és, jelenik meg új könyved?
- Lassan kezdhetjük. - Hogyne! Jól vagy?
Mindenki Roberttől várja a beszédet. De ő az én apám is volt, nem?
- Nekem is ugyanannyi jogom van elmondani! - Persze!
- És a legszuperebb búcsúbeszéd lesz, amit valaha hallottak! - Hallottad?
Mégsem Robert tartja a búcsúbeszédet.
- Mit mondasz? - Hogy az a Valium, amit Simonnak adtál be,
igazából nem az.
Hanem egy hallucinogén katyvasz.
- Meszkalin, egy kis ketamin. - Ez nem vicces, Troy!
Nem is viccelek. Nézz rá! Totál szét van csúszva!
Te meghibbantál! Minek hagysz ilyesmit szanaszét odahaza?
- Bocs, de ki nyúl le stikában más piruláiból? - Valiumos üveg volt!
Az istenit, Troy! Most mi a fenét csináljak?
- Megmondjam neki? - Csak azt ne! Menten kiverné a pararagya!
Elég, ha szemmel tartod. Fő, hogy el ne szabaduljon.
És ne hagyd túl soká egyvalakivel dumálni!
- Szia, apa! Hogy vagy? - Elkéstél.
- Szia, apa! - Szervusz, Troy! Ma lógsz az egyetemről?
Nyugi, majd bepótolom!
Tudom, nem is miattad aggódom. Látom, elhoztad a barátodat.
Simonnak hívják. És persze hogy elhoztam, hisz a barátom.
Martha! De örülök!
Úgy sajnálom! Edward bácsi nagyon fog hiányozni!
- Köszönöm! - Ász arc volt az öreg. - Igen. Köszönöm, Troy!
- Simon, ő az én... - Részvétem a haláleset miatt.
Én...
...annyira együtt érzek!
- Köszönöm! - Meg minden!
- Most mit csinálsz? - Fogalmam sincs. Mégse mehetek el!
Sandra néni egy életre megsértődne! Ezt a szívást!
Hé, Martha!
- Nagyon elegáns vagy! - Temetéshez öltöztem.
Igen, de akkor is!
Hallottam az eljegyzésedről. Hogy jött ez?
- Kitől tudod? Még apámnak se mondtam! - Hozzá mész férjhez?
Vele éled le az életed?
Igen, vele.
- Simon? - Martha!
Elkéstünk. Mert lomha vagy, mint egy lajhár!
- Nem segítenél, Justin? - Emeld meg!
Meg kell emelni!
Beszédem lenne önnel, ha ráér egy pillanatra.
- Lehetne később, mert most jött meg a bácsikám? - Persze.
Fel!
Gyerünk!
Hálás köszönetem! Ugye nem volt gond?
- Hogy vagy, Alfie bácsi? - Pocsékul!
Fel!
Hölgyeim és uraim! Kérem, foglaljanak helyet,
mindjárt megkezdődik a szertartás.
Simon, kérlek!
Félre! El ne kezdje! Várjon! El az útból!
Jézusom, de büdös vagy!
Kedves család, kedves barátok!
Talán mert a tököm leszállt az erőlködéstől!
- Ráadásul te zsebelted be a hálát. - Hallgassatok már!
Először szeretném Edward kedvenc passzusát idézni:
Sámuel I. könyve, XVIII. rész.
Csak hogy tudd, Martha, Alfie bácsi velünk volt a kocsiban!
De te lenyúltad a parkolóhelyet,
így fel kellett tolnom a dombra, és majdnem elkéstünk!
- Az az én helyem volt! - Hagyd abba,
vagy a szart is kiverem belőled!
- Mi van? - Beállt a helyemre!
Hogyhogy? Temetésen vagyunk! Viselkedj már!
''Szövetséget szerezvén pedig ketten, Jónathán és Dávid,
mivelhogy őt Jónathán lelke szerint szeretné.
És Jónathán lelke Dávid lelkével egybecsatoltaték,
és Jónathán leveté köntösét, mely rajta vala,
és odaadá Dávidnak.
És egyéb ruháját is, mint fegyverét, kézívét,
és szorítóövét.''
Most pedig Edward fia, Daniel szól néhány szót.
Üdvözlök mindenkit! Köszönöm, hogy ilyen sokan eljöttek!
Meglep, hogy ilyen népszerű volt.
Úgy látszik, holtában több barátja van, mint életében volt.
Az apám kivételes ember volt.
1938-ban született, épp egy évvel a háború előtt.
Sose felejtem el, amikor apa elvitt arra a helyre, ahol felnőtt,
Crawleytól nem messze, Sussexbe.
A gatwicki reptér terjeszkedésével sokat változott az évek során,
és ma már inkább az ingázók városa lett,
részben amiatt, hogy közel van Londonhoz.
De apám ifjúkorában falusiasnak számított.
Rengeteg mező,
zöld vidék, ahol apám órákig kóborolt
a gyerekkori barátjával, Bobbal.
Elmesélte, hogyan bicikliztek a nyári napokon...
- Láttad ezt? - ...keresztül a kukoricatáblákon,
- Megmozdult a koporsó! - ...és fürödtek a tóban.
Esküszöm, láttam, hogy mozgott!
Elvégezte az iskolát, aztán először segédként dolgozott
- egy Thomson nevű villanyszerelő mellett. - Most megint!
- Simon, kérlek! - Esküszöm, mozog a koporsó!
- Simon, nyugodj meg! - Szűzanyám! Mozog a koporsó! Én mondom!
- Egy élő ember van odabent! - Hová mész?
- Mi az ördög ütött magukba? Ne bámuljanak így rám! - Simon!
Hát nem látják? Nyissák ki a szemüket!
Valaki mozog odabent! Nem látják?
Simon!
- Mit csinálsz? - Ne, ahhoz ne nyúlj hozzá, Simon!
- Majd én kiengedlek! - Simon, vissza!
Úristen!
Anya, nyugodj meg! Semmi baj!
Tegyél fel teavizet! Nyugodj meg!
Kérem, segítsenek!
Hihetetlen jelenet volt, igaz? Jól van.
Ha esetleg kérnek egy csésze teát meg süteményt...
Amint lehet, folytatjuk.
- Mi az isten volt ez? - Nagyon restellem. - Mozgott a koporsó!
Ne haragudj! Menj be, majd később megmagyarázom.
- Határozott kaparászást hallottam. - Kérlek! Kérlek!
- Jól vagy? - Nem! És még a foglaló miatt sem telefonáltam.
- Megölöm! - Nyugodj már meg! - Most megölöm!
- Hagyd már, apa! - Tönkretette a temetést!
- Nem ő tehet róla. - Ezt meg hogy érted? Sandra nénéd összeomlott.
Azonnal tüntesd el innen! Hallod? És mondd, hogy végleg szakítasz
- ezzel a pojácával! - Sajnálom.
- Nem, ezt nem tehetem. - Miért nem?
Mert összeköltözünk.
Édes istenem! Teljesen elment az eszed?
Igazából ő nem ilyen. Bevett valamit, és...
- ettől viselkedik furcsán. - Drogozik? Mit szed?
Csak Valiumot vett be, de rosszul reagált rá.
- Valiumot? - Igen.
Ezt később még megbeszéljük.
- Simon! - Martha! - Jól van. Gyere, és ülj le!
Köszönöm, Janet! Hálás vagyok.
- Jól vagy, haver? - Üdv!
Pont anyád elé pottyant, mint egy döglött pisztráng!
- Howard, légy szíves! - Jó, bocs!
Csak sose tudhatod, mikor üt beléd a ménkű.
Például nekem is váratlanul ragya ütött ki a bőrömön.
Már több hete ilyen, és fogalmam sincs, mi ez!
- Miért nem mutatod meg Victornak? Ő orvos. - Tényleg!
Üdvözlöm!
Esküszöm, láttam, hogy mozog! Láttam mozogni! Más nem látta.
De én láttam! Ez a becsavarodás biztos jele. Miért lett lapátkezem?
Simon, ide hallgass! Mondanom kell valamit.
- Emlékszel, hogy Valiumot adtam neked? - Igen.
Az a helyzet, közben kiderült,
hogy az igazából egyáltalán nem Valium volt.
Igen.
- Hallod, mit mondok? - Halló?
- Esetleg elkezdhetnénk újra? - Azt hiszem, igen.
Jó napot, doktor úr! Van nekem ez a bőrelszíneződésem pár hete.
- Tudom, csak egy apró folt, de akkor is furcsa. - Visszamegyek.
- Menjen el bőrgyógyászhoz! - Miért, maga szerint mi ez?
- Pigmentmutációnak látszik. - Pigmentmutáció?
- Allergiás lehet a kagylóra, a csonthéjasokra... - Hogyhogy?
- Mire gondol? - Tudom is én, mogyoró, mandula. Elnézést!
Érted már?
Igen.
Hallucinogén.
Azt tanácsolom, lazulj el, ne kepessz ellene, próbáld kiélvezni!
Na, megállj!
- Simon! - Meddig hat?
Nem tudom, kb. nyolc órán át.
- Nyolc órán át ilyen leszek? - Simon, ereszd el! - Kinyírlak!
- Simon? - Mindjárt kidobom a taccsot!
Ne!
Simon, gyere vissza! Simon, ne!
Figyelj, Martha!
Elnézést, rókáznia kell! Engedjenek! Engedjenek, kérem!
Menjünk fel! Gyorsan!
Akarod, hogy én... Simon? Nyisd ki az ajtót!
Simon, jól vagy?
Simon?
Engedj be!
- Simon! - Martha!
Nem láttál véletlenül egy fiolát? A francba!
- Simon? - Bátorság!
- Jól vagy? Simon? - Szedd össze magad! Menni fog!
- Simon! - Te vagy Simon Smith.
Ügyvéd.
Ügyvéd vagy.
Nyolc óra! Meg se kottyan.
- Nyisd ki az ajtót! - Nyolc órát mondott.
- Hol az órám? - Nyisd ki az ajtót! - Abból már letelt...
- Valiumot vettem be. - Simon!
- Még hét óra van hátra! - Simon! - Hú, basszus! Istenem, basszus!
- Aggodalomra semmi ok! - A kurva életbe!
- Egyes emberekre furcsán hat a gyász. - Igen.
- Beszélni akartam magával valamiről. - Ja, igen, igen!
- Talán egy csöndesebb helyen... - Hogyne!
- Könyvet ír? - Igen.
- Mint a bátyja? - Hát, ez más lesz.
- Ő nagyszerű író, nem? - De, az. Nos, miről van szó?
Őszintén szólva, szeretnék néhány fényképet megmutatni.
Rendben.
- Szabad? - Tessék!
Az apjával közel kerültünk egymáshoz az utóbbi hónapokban.
Rengeteg időt töltöttünk együtt.
- Itt a Regent's Parkban vagyunk, ő meg én. - Igen.
Itt egy londoni buszon ülünk.
Ez szörnyű kép rólam.
- Hol ismerkedtek meg az apámmal? - Hát, csak úgy.
Hahó!
Simon!
- Jól vagy? - Hű! Igen!
Gyere szépen!
Gyere csak a többi után!
Cuppanj rá a többiekre! Jaj, te!
Igen! Itt egy...
extravagáns jelmezbálon vagyunk Kensingtonban.
Ez az apja, római centuriónak öltözve.
Milyen jellegű barátság fűzte hozzá? A világért sem akarok...
de sosem tett említést magáról.
De ezeken a képeken olyanok, mintha...
A képernyő Istennő!
Uramisten! Szűzanyám!
Nem!
Tudom, bizonyára sokként éri a dolog.
Az apja elmondta volna, de nyilván tartott a reakciójától.
- Az anyám tudja? - Dehogy!
És nincs is ok rá, hogy megtudja.
Feltéve, ha megkapom a jussomat.
Mi?
Azt hiszem, érdemelnék valamit.
Elvégre az apja a szeretőm volt.
A világon semmit sem hagyott rám a végrendeletében.
Mit gondol, milyen érzés ez nekem?
Elárulom! Megalázó!
Mintha egy olcsó ribanc volnék!
- Nem gondolja, hogy nekem is jár valami? - Mit akar?
Úgy gondoltam, tizenötezer fonttal kiegyeznék.
Tizenötezer font?
- Épp lakást készülök venni! - Ez a maga baja.
Na, várjunk csak!
Azt hiszi, az orrom alá bök egypár közös buszos fotót,
és ez már bizonyíték? A nagy büdös frászt se bizonyít!
Mi ez?
Jézusom!
Eredetileg nem akartam,
de megyek, és megmutatom a képeket mindenkinek!
Komolyan ezt akarja?
Itt várjon! Várjon meg itt!
Daniel, most mesélem George-nak, hogy sráckorunkban
apád mindig rábeszélt, hogy fürödjünk meztelenül.
Azt hiszem, jobban van.
Simon, nyisd ki az ajtót!
- Segíthetek valamit? - Nem, komolyan, kösz!
Boldogulsz egyedül?
Simon?
Mit csinálsz a hét végén? Van két jegyem...
Épp központi szíváson vagyok, hagyj a hülyeségeiddel, és tűnj el!
Kérlek!
Simon?
- Ráérnél egy pillanatra? - Adj még öt percet! - Életbevágó!
Mi van már?
Figyelj!
- Tudod, a fickó, akit nem ismertünk meg. - A mélynövésű?
- az a törpe, igen. Beszéltem vele a dolgozószobában az imént. - És?
Mutatott pár képet.
- Rólad és apádról. - Értem.
- Róla és apáról úgy együtt. - Értem.
- Egy bulin Kensingtonban. - Hová akarsz kilyukadni?
Az ég szerelmére, dugta a fatert!
Ne bassz!
- Ugratsz? - Nem, ez halál komoly. Láttam a képeket. Hánynom kell.
Na, várj! Mire célzol?
- Hogy buzi volt az öreg? - Igen, erre célzok.
- És megcsalta anyát? - Nyilvánvalóan.
- Azzal a kis...? - Igen!
Tudom, nagyon durva! Ráadásul pénzt követel!
- Hogyhogy? - Tizenötezer fontot akar.
- Kapja be! - Nem érted? Nála vannak a képek!
Vagy fizetünk, vagy kitálal a szaftos részletekkel.
- Nem akarom hallani a részleteket! - Hát ez az! Mitévők legyünk?
- A francba! - Akkor gondolkozz!
Rendben, jól van.
Ez tökre elkúrt idő. Minek is törtem magam?
A fenének öltöztem így ki!
Hogy lehet, hogy az a baromarc jobban érdekli?
- Rútul elcseszett egy világ ez! - Elég durván hangzik.
Pigmentmutáció.
- Megkóstolnád? Mintha mandulás lenne. - Na, és?
- Daniel nagybátyja szerint allergiás vagyok rá. - Ne edd!
- Ne légy tetű! Kóstold meg! - Nem!
- Légyszi! - Nem akarom!
- Tedd meg a kedvemért! - Húzz már a bánatba!
Nem láttál egy gyógyszeres fiolát valahol?
- Nem. - A francba! A francba!
Mindjárt elkezdik.
Bemegyünk?
Mindjárt!
Doktor úr, tudja...
Jó napot!
Sajnálom... már ami... szóval, érti.
- Köszönöm. - Ja, részvétem.
Rémes lehet elveszíteni egy férjet.
Habár maga még mindig fiatal. Relatíve.
Újra férjhez megy? Talán még korai megmondani, ugye?
Borzasztó, hogy így meghal az ember!
Tök gáz! Egy ismerősömet is agyonszúrták!
Mert legazellázta egy fickó anyját!
Erre az egyenesen nyakon szúrta.
Eltrafált egy fő verőeret.
És mindent beterített a vér. Nem is hinné, mekkora vérfürdő volt!
Csak úgy spriccelt mindenfelé.
Az a röhej, hogy a pasas utána elárulta a zsaruknak,
hogy azt se tudja, mi az a gazella.
Van mandula a sütiben?
Mindegy, nem lényeg.
Bocsásson meg!
Jót beszélgettünk!
- Anya nem élné túl. - Újra kérdem.
Hogy érted azt, hogy jobb, ha fizetek?
Csak van spórolt pénzed!
Nem csapoltam anyáékat, és én fizettem a temetést!
Várjunk csak! Honnan tudod, hogy nem kamu az egész?
Jézusom!
Simon?
Simon!
Simon?
- Simon? - Simon. Simon...
Simon.
Si?
...mon.
- Készek vagyunk folytatni... - Adna öt percet?
- Persze. - Kösz!
Danny! Mi folyik itt?
Attól tartok, a költözési terveinket
egy időre félre kell tennünk.
- Hogyhogy? Miért? - Alapos ok nélkül nem tenném.
- Mi az az ok? - Most nem tudom megmagyarázni.
Szóval, maga az a zsaroló csutkapöcs?
Mit csinál a kéziratommal? Még nem publikus!
Hát akkor ne hagyja elöl!
- Ez az én szobám! - Térjünk a lényegre, fiúk.
Tőlem!
Ha kitöltöm ezt a csekket,
maga ideadja a képeket, és felszívódik.
Áll az alku.
- Ez az első próbálkozása? - Tessék?
- Ez az első regénye? - Igen.
- Miért? - Csak úgy.
Én is megpróbáltam. Nekem se jött be.
Vagy van tehetsége hozzá, vagy nincs.
De nehéz lehet megfelelni
a bátyja hírnevének.
Egy ilyen testvér árnyékában élni...
Jut is eszembe...
Olvastam a legutolsó regényét.
Ezt nevezem! Parádés munka!
Kösz!
Ebből elég!
Daniel, mi a fenét művelsz?
Egy petákot se kap tőlem ez a tapló!
- Ne légy nevetséges! - Miért is?
Idejön apánk temetésére, megzsarol, és
lefikázza a regényem. Mit képzel ez?
- Nála vannak a képek. - Mutassa, akinek akarja!
Én feladom.
Ha ezt akarja tenni, csak rajta,
hagyjuk, hadd tegye meg!
- Rendben. - Rendben.
Mi? Várjon! Várjon!
- Eresszen, kérem! - Vitassuk meg ezt egy kicsit!
Nincs mit megvitatni!
- Félre az útból! - Megegyezünk.
- Eresszen! - Daniel!
Jézusom! Mit művelsz?
- Hozz valami kötelet! - Kötelet? Milyen kötelet?
Valamilyen zsinórt, bármit! Ott, a függönyről!
- Nesze! - Kapd el a lábát!
Az istenit, Robert! Ez nagyon rossz ötlet.
Szia!
- Rohadt pasik! - Nekem mondod?
Daniel, fogd ezt a nyakkendőt! Csak fogd meg!
- Minek? - El akarod titkolni, hogy apa homokos volt? - Naná!
- Akkor tömd a szájába! - Röhej! - Kóstoltad a sütit?
- Csukd be azt a kurva ajtót! - Mi van? Ki ez?
- Rohama van. - Rángógörcs.
- Tényleg? Találtam Valiumot. Az nem jó rá? - De! Adjál!
- Hányat? - Tudom is én, egy marékkal!
Frankón? Na, jó. Mind benne van?
Egy leesett. Nyisd ki a száját!
Mindjárt jobb lesz, nyugalom!
Nem láttatok egy...
- Csukd be az ajtót! - Mondtam, hogy zárd be!
- Csak csukásról volt szó! - Mi a pálya? - Rohama van.
Akkor miért van megkötözve?
Helló... helló!
- Mivel zsarolt meg? - Nem érdekes.
- Hogyhogy? - Személyes ügy.
- De miért? - Személyes ügy, és kész!
Hidd el, ez egy görény!
- Mit csináljunk vele? - Mi legyen? - Nem tudom.
Hogyhogy? Mennyi ideig tartsuk összekötözve?
- Meddig tart a Valium hatása? - Mi van?
Mi van? Valium?
Igen, én találtam. Beadtunk neki párat, hogy lehiggadjon.
- Szerintem tök jól van. - Cseszd meg! - Mi van?
- Mi az? - Tökön szúrom magam!
Miért?
- Mi van? - Az a helyzet,
hogy ez igazából nem Valium. Hanem crack. Egy kis ketaminnal.
Simon is ettől van úgy lelakva.
- Mit keres nálad? - Egy spanomé.
És Martha pasija,
aki fellökte a koporsót, csak egyet vett be?
- Ő hányat kapott? - Ötöt.
Ez nem az én saram!
- Szegény ördög! - Hívjunk mentőt! - Azt megszívom! - Igaz.
Kiderül, hogy erőszakkal tömtük meg.
Mi lesz? Megmurdel?
Nem.
Nem hinném.
Daniel?
Robert?
Máris, anya!
- Ki kell mennünk! - Ti maradjatok, és vigyázzatok rá!
Ezt hogy érted? Mégis mit tegyünk?
Ne hagyjátok megszökni! Zárd be az ajtót!
- Mi a helyzet? - A tiszteletes úr keres.
Megtarthatjuk végre a szertartást?
- Úgy volt, hogy háromkor végzek. - Remek, de beszélnünk kell.
- Adna még öt percet? - Valami baj van?
Krisztusom!
Miért nem adtad oda a pénzt?
Ez a te lelkeden szárad.
Hol a teám?
Hát magának mi baja?
Nők!
Nők, nők, nők!
Hadd meséljek valamit a nőkről!
Ifjúkoromban
a falu legszebb lányának udvaroltam.
Ha ő belépett egy szobába, mindenki bámulta,
és meg akarta kettyinteni.
Ő persze élvezte a figyelmet, mert...
Szarnom kell!
- Anyám! Nem hiszem el, hogy ötöt beleküldtél! - Ne kend rám!
- Nem lehetsz ilyen hülye! - Nem értek hozzá...
Kérem!
- Tessék? - Vécére kell mennem.
- Nem használná a fentit? - Tolószékben ülök, te hibbant!
Hogy menjek fel a lépcsőn? Nyisd ki az ajtót!
Egy pillanat!
- Most mi legyen? - Dugjuk a kanapé mögé!
- Gyerünk, gyorsan! - Csak a kulcsot keressük!
Siess!
Hallgass már!
- Igyekezz! - Megvan!
Mi a szentséget képzeltek?
Mindjárt a gatyámba szarok!
- Jaj, mit akarsz, Justin? - Beszélni veled.
- Ne rágjuk már ugyanazt a gittet! - Mitől félsz úgy?
Nem küzdhetsz az ellen, ami volt köztünk.
Egy éjszaka. Durva hiba.
Részeg voltam. Egy szamár is lehettél volna.
Mit tud az a pasi, amit én nem?
Hát jó. Először is megbízható.
Figyelmes. Intelligens.
Állhatatos. Elég ennyi?
Ne akard az én nyakamba varrni!
- Nem én kötöztem meg. - Anya miatt tettem.
Én törődök vele, mióta leléptél New Yorkba a menő barátaidhoz.
Nahát! Nem bírod megemészteni, mi?
- Ugyan, mit? - Mardos az irigység,
mert három éve írsz egy regényt,
- de nem mered megmutatni. - Miért kéne?
Megvárod, amíg feldobod a talpad, és posztumusz jelenteted meg?
Jobb, mint szemét ponyvákat ontani!
- Beképzelt seggfej! - Nálad önzőbb alak...
Daniel, mi történt? Ez mégiscsak az apád temetése!
- Miért viselkedsz így? - Ne most, Jane!
A lakás az oka.
Nem akarsz elköltözni. Nem akarsz elmenni.
- Mondd csak el neki! - Mit mondjon el?
- Emlékszel arra a törpére, akit mutattam neked? - Igen.
Viszonya volt az apánkkal, és megzsarolt. Tizenötezer fontot kér,
vagy közszemlére teszi a képeiket, amiken izélnek.
Konkrétan.
- Ez valami beteges vicc? - A legkevésbé sem.
Az apád homokos volt?
- Igyekezz! - Igyekszem!
Kapásürítés van! Siess!
- Gyerünk, gyerünk! - Azt adja ide!
- Emelj meg! Segíts! - Azon vagyok. Öleljen át!
A nyomoronc életbe! Sérvet kapok!
- Tartasz? - Naná hogy tartom!
- Próbálom betájolni a vécét. - Húzd le a nadrágom!
- Húzza le maga, én tartom! - De mozgássérült vagyok!
- Húzd le! Húzd már le! - Basszus!
- Siess! - Sietek!
Gatyát is! Gyerünk! Mozogj! Siess!
- Mindjárt átszakad a rajtszalag! - Minden lenn van!
- Rajta vagyok? - Fingom sincs.
- Rajta vagyok? - Igen! Üljön le!
Üljön már rá! Üljön le!
- Az istenit! Várjon! - Ezt a megkönnyebbülést!
Uramisten!
- Ilyen nincs! - Mekkora lármát akarsz még...
- Te szent ég! - Egy fenét! Cseszd meg, ez kaka!
A rohadt életbe!
- Howard! - Csesszék meg! Gyere már le!
Valahogy, valahogy szedd már le!
- Howard! - Mi van?
Mi van?
Kihagytál egy kicsit.
Csesszék meg! Mit műveltem? A számba kentem! Elhányom magam!
Ez lesz a legkisebb bajunk, ha lebukunk.
- A számba ment! - Lejött!
Mindjárt kidobom a taccsot!
Francba!
Nézd meg! Piszkáld meg valamivel!
Jól vagy, haver?
Próbáld meg még egyszer!
Haver!
- Haver? - Ébreszd fel!
Haver? Mi a neve?
Fogalmam sincs.
Próbálkozz a Philippel!
- Philip? - Rázd meg!
Philip? Ébredj, pajtás! Jól vagy?
- Az istenit! - Philip?
Lehet, hogy nem Philip, hanem valami más.
Csipkedd meg! Légyszi!
Haver?
Banyek, szerintem nem szuszog!
- Mi? - Nem, biztos, hogy szuszog!
A francba!
- Jól van? - Nincs.
Ez frankón megmurdelt.
Oda kell adni neki a pénzt!
Ez sajnos nem ilyen egyszerű.
- Miért? - Mert Daniel beintett, és most rákeféltünk.
- Fogd már be! - Mi történt?
Jó napot! Szabad? Kösz!
Üdvözlöm! Elnézést, szabad?
Átengednének? Köszönöm!
Mit vigyorogsz, mint a vadalma?
Megkérhetnélek benneteket, hogy ugorjatok be a dolgozószobába?
- Máris megyek! - Jó, rendben.
Howard vagyok!
Jézusom, mi történt?
- Hívjátok Victor bácsit! - Semmi értelme. Nézz rá! Ennek annyi.
- Mi a frászt csináltatok vele? - Semmit.
- Beverte a fejét az asztalba. - Beverte a fejét?
Igen. Miért, szerinted?
Ez gáz!
- Iszonyat nagy gáz! - Mi legyen?
- Nekem mennem kell. - Felejtsd el!
Van fogalmad róla, mit művelnek a sitten az olyanokkal, mint én?
- Nem kerülhetek börtönbe! - Howard, higgadj le!
Egyelőre...
...senki sem tudja, ki ez a fickó. Még a nevét sem tudják.
- Valószínűleg észre sem vették. - Alulról súrolja a 120 centit!
Megszabadulunk a hullától, mintha csak elment volna.
Szabaduljunk meg a hullától? Mit hadoválsz? Nézz ránk!
Hullanullázásban kispályások vagyunk. Dobjuk ki a szeméttel?
Nem tűnt fel nektek Eddie bácsi koporsójának mérete?
Úgy érted, temessük el az apánkkal?
Miért ne? Ő már úgyse fogja megtudni, nem?
Nem ez a lényeg.
Ismerd el, van benne ráció!
Megvan a koporsó, a sírgödör kiásva. A törpe eltűnik. Ennyi.
Hacsak nincs jobb ötleted.
Azt kell tenned, ami leginkább feltüzel az életben.
Igen, de számomra az élet már nem csak rólam szól!
Felfedeztem mást is, ami fontos önmagamon kívül,
talán te is jobban tennéd.
Ez durva, mert nekem te vagy a fontos.
Nem, én csak a rád tett hatásom függvényében vagyok fontos.
- Ez más. - Ez nem igaz!
Martha!
Justin! Nem tudom, mit kéne még mondanom neked.
- Szeretlek, Martha! - Nem, Justin, te...
- Te jó szagú úristen! - Simon!
Simon!
Mi az ördögöt csinálsz?
Gyere vissza, és öltözz fel!
- Láttam, hogy megcsókoltad! - Tévedsz, hidd el!
Mit csinálsz? Temetésen vagyunk!
- Azonnal leugrom innen! - Simon, ne butáskodj!
Ne butáskodj már! Ne feledd, a drog dolgozik benned.
Nyugodj meg! Simon, nézz rám!
Justin, húzz már a fenébe innen!
- Simon, légy szíves! - Nem, megteszem!
Nézz rám! Nyugodj meg! Kérlek!
Esküszöm, én megteszem! Leugrom!
Le fogok ugrani. Le fogok ugrani. Igen!
- Ez képtelenség! Ezt nem tehetjük! - Fogd be!
- Howard? Te vagy az? - A francba!
Howard, odabent vagy?
Hamar a fürdőszobába vele!
Odébb kell vinni az asztalt.
Howard?
- Basszus! - Az mi?
- Mit keres Alfie bácsi a klotyón? - Ott felejtettem.
Hogyhogy? Mi ütött beléd?
Nyisd ki ezt a rohadt ajtót!
- Mit akarsz? - Hol van Howard? - Itt vagyok!
Howard, gyere, nézd meg! Simon totál megzakkant!
- Mi folyik itt? - Semmi!
Simon fent van a tetőn. Anyaszült meztelen, és le akar ugrani.
- Hová mész? - Muszáj kimennem. Ha ez leugrik, szarban leszek!
Itt várj!
Siess!
Bakker! Bakker!
Simon, nem fogsz leugrani!
- Nem hallgatok rád! - Gyere vissza!
Simon, gyere be! Iszunk egy teát.
- Nem! - Simon!
Simon!
Martha! Mi a fenét csinálsz?
Maradj ott!
Martha!
Gyere le onnan!
- Mi történik? - Eltüntetem a törpét, csak ne engedj senkit se bejönni.
Martha!
- Ki az? - Daniel. Eressz be!
- Mindenki a kertben van. Gyorsan tüntessük el! - Zseniális!
Rendben! Szaporán!
- Vigyázz, hogy senki se jöjjön be! - Rendben.
Üdvözlöm, tisztelendő úr!
Hogy s mint van ma Isten?
- Hogy ez milyen mókás, nem? - Elnézést!
Daniel, ezt meg kell tennünk.
Azt akartam kérdezni, hogyan lehetnék pap.
- Mert ön fantasztikus példa! - Örömmel hallom.
Jézusom, nem hagyhatjuk így!
Talán apának nem lenne ellenére.
Nem tudsz semmit komolyan venni?
Igaz, hogy vasárnaponként...
...édesebb a bor?
- Vagy nem? - Nézze, ezt később megbeszéljük. Telefonálnom kell.
- Miért mondasz nekem ilyet? - Elárulom.
Veszel egy drága repülőjegyet ahelyett,
hogy kipengetnéd nekem a temetés felét.
Úgy élsz, akár egy vurstliban,
és magadat kivéve mindenkit magasról leszarsz.
Azzal a zavart fiatalemberrel senki sem törődik!
Szeretném meggyónni, hogy úgy feldugnék egy tollat a fenekembe.
Tessék?
Simon, ez tényleg veszélyes!
Kérlek!
Láttalak!
Maradj ott!
Tudod, én sosem leszek elég jó.
Sem az apádnak, sem neked.
Se elég gazdag, se elég menő.
Ne beszélj hülyeségeket! Gyere be!
- Te menj be! - Gyere velem! - Miért?
Mert kisbabánk lesz.
Mi?
Gyerekünk lesz.
- Terhes vagy? - És nélküled nem tudom végigcsinálni.
- Mi ez? - Nem tudom. Nézze csak meg!
Ég veled, apa!
Gyerekünk lesz!
Krisztusom!
Hé, emberek! Simon lejött a tetőről!
Megölöm!
- Eltüntettétek? - Igen.
Hála az égnek!
Óvatosan!
- Köszönöm! - Martha? Kinyitnád az ajtót?
Hál' istennek nem esett bajod! Te barom! Mit képzelsz?
Tartsd távol magad a lányomtól!
- Nézd, apa... - Maradj ki ebből!
- Összeházasodunk. - Hogy mi?
Összeházasodunk.
Nem kell hozzámenned, csak mert terhes vagy!
- Majd megoldjuk. - Hozzámegyek, mert szeretem.
- Nem teheted! - De igen! Ez az én életem.
Ha nem tetszik, a te bajod.
És ha nem változtatsz a magatartásodon,
nagyon magányos, keserű vénember leszel.
Simon!
Papa!
Drágám! Most már el kell kezdenünk!
Nem láttad Alfie bácsit?
A francba!
- Mi a túró van! - Szörnyen sajnálom!
- És a hulla, amit cipeltetek? - Milyen hulla?
Ne túráztass! Láttam!
- Alfle bácsi biztos elszundított. - Szedj már le a budiról!
Itt jönnek! Gratulálunk!
Hallod ezt? Gyereke lesz. Ha tudom, semmit sem teszek.
- Azt hittem, szerelmes vagy belé! - Én és egy gyerek?
- Kizárt. - Hát ez az. Mi van a bőrizéddel?
Valószínűleg semmi. Jobban zavar, hogy szar volt a számban.
Az ajtórésben láttam. Hulla volt.
Miért nem hallgatsz rám? Én láttam!
- Hulla volt. - Tudom, hogy láttad. Mind láttuk.
Nem, a fürdőben. Kinyílt az ajtó...
- Kész rémálom ez a nap! - De egyben izgalmas is, nem?
- Mi? - Már ahhoz képest, hogy temetés!
Ami a lakást illeti, esküszöm, hogy felhívom őket.
Majd elrendezzük.
Fel kell pörgetnünk a dolgokat.
- Legyen nyitva a koporsó? - Ments isten!
Rendben. Mindenki foglaljon helyet! Kezdhetjük.
Gyerünk, ide-ide!
Jól van.
Iparkodjanak!
Gyerünk! Mozgás!
Szaporán!
Elnézésüket kérem a történtekért!
Készek vagyunk folytatni, és Daniel szeretne néhány szót szólni.
Rajta, Daniel! Siess!
Az apám kivételes ember volt.
1938-ban született, egy évvel a háború előtt,
és sose felejtem a...
- Mi a fene folyik itt? - Valaki van odabenn!
Tudtam!
Mit keres az apám koporsójában?
Edward!
Ne! Ne!
Edward! Edward!
Ne!
Te rohadt kis tetű! Na, megállj!
Anya!
Édes istenem!
Az apám kivételes ember volt.
Lehet, hogy nem volt tökéletes,
de jó ember volt.
És szeretett bennünket.
Méltóképpen akartam elbúcsúztatni. Tényleg olyan nagy kérés ez?
Szóval...
talán...
voltak dolgok, amiket szeretett.
Az élet nem egyszerű. Bonyolult.
Mindnyájunkat egyszerre bedobnak ebbe a világba, amely tele van...
káosszal és zavarral...
kérdésekkel, melyekre nincs válasz, és a halál ott ólálkodik,
de mi mindent elkövetünk.
Nem tehetünk mást, mint hogy
megteszünk mindent, ahogy apa is.
Próbált rávezetni, hogy élvezzem az életet, ameddig lehet.
Nem tudni, hogy valaki...
sikeres lesz-e, vagy elbukik.
De fő, hogy megpróbálta.
Egy szülő csak a helyes irányba terelhet. De végül
magadnak kell okulnod belőle.
Egyedül kell felnőnöd.
Ezért, ha ma elmennek innen,
szeretném, ha úgy emlékeznének az apámra, amilyen volt.
Egy kedves, rendes ember.
Bár olyan odaadóak és nagylelkűek lehetnénk, és
olyan megértők, mint ő volt,
mert akkor ezerszer jobb lenne a világ!
Anya hogy van?
Túl fogja élni.
Vegyük a pozitív oldalát:
legalább tudja, apa miért nem kufircolt vele.
Meghívtam őt New Yorkba egy időre.
Hadd lélegezzetek fel Jane-nel egy kicsit!
Vegyetek egy lakást!
Ejha!
Egyébként egész jó kis beszédet tartottál.
Igazán...
...lenyűgöző volt.
Kösz!
Ha lesz időd, esetleg megtennéd, hogy
belenézel a regényembe?
Boldogan, persze!
Ami azt illeti, kimerültem.
Alfie bácsi még mindig a hulláról hadovál.
- Legjobb lesz, ha ma itt alszik. - Nem lesz gond? - Dehogy!
Találtam pár szem Valiumot, és ágyba dugtam.
Milyen kurva zöld minden!
szereplők:
És felvétel!
Mi volt ez?
Ennyi! Visszanézzük!
- Ez annyira aljas! - Mi? Ugyan már! Azt mondtad, ennyi!
Daniel... Ő, te gazember!
- Jane Asher! - Bocs!
Gyerünk! Vegyük újra! Bocs!
Ennyi! Visszanézzük! De szép volt.
Jó, annyi!
Állj! Állj!
Ennyi!
...készen álltam rá...
Akarsz még valamit, Peter?
És ennyi!
Megnézzük!
Magyar szöveg: Pataricza Eszter és Illés Judit
SubRip by Asimov